Светослав Иванов
Отплуваха мечтите като птици…

chitanka.info

Отплуваха мечтите като птици…

Ята надежди, плахост… нежност

стопиха се зад небосклона… Ето

над мен небето е прозрачно и дълбоко.

Така бездънно, че е сякаш пропаст

Очите ми се хлъзгат и пропадат в него.

И аз летя, и падам, чезна…

Дано да падна, и да стане тихо.

Да бъде есен, моята последна есен…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.